У зв'язку з підвищенням бойових можливостей тактичних винищувачів роль і значення легких бомбардувальників знизилися. Тому нові типи легких бомбардувальниківне розробляються, а старі поступово знімаються з озброєння.
Винищувачі призначені для знищення літаків противника в повітрі та нанесення ударів по наземних цілях. Докладніше вони розглядаються у п.2.2.
Основне призначення штурмовиків - знищення сухопутної техніки противника та особового складу, а також наземных укріплень та споруд.
Сучасні штурмовики можуть діяти на дальність до 5000 км, при швидкості від 760 до 2200 км / год, на висотах від 60 до 14000 м, мати бомбове навантаження до 7 т.
Розвідувальні літаки, як правило, є розвідувальними варіантами бомбардувальників, винищувачів, палубних штурмовиків чи транспортних літаків, що мають спеціальне обладнання для ведення розвідки. Але бувають і спеціальні літаки-розвідники. Вони використовуються для ведення фото- і радіорозвідки.
До складу літаків спеціального призначення входять військово-транспортні літакі, літаки РЕБ і ДРЛО та паливозаправники. Вони виконують функції згідно своїх назв.
2.2. Штурмовикi, їх розподіл та льотно-технічні характеристики
Штурмовикі призначені для знищення літаків противника в повітрі та нанесення ударів по наземним цілям. Більшість штурмовиків – багатоцільові, вони спроможні в залежності від встановленного озброєння вести повітряний бій або завдавати ударів по наземних цілях.
![]() |
Рис. 2.3. Класифікація штурмовиків за призначенням.
Із призначення видно, що штурмовики повинні мати добрі бойові властивості і, насамперед, такі, як велика швідкість і маневреність. Велика швідкість необхідна для швидкого зближення з противником, а маневреність дозволяє за визначений час швидко змінити висоту, швидкість, напрямок польоту, що забезпечує постійний нагляд за ціллю.
Маневреність бойових літаків характеризується відношенням сили тяги двигуна до маси усього літака. Чим більше це число, тим краще маневреність літака. Якщо це відношення досягає 1.0, то це дуже добре (у деяких сучасних літаків це значення досягає 1.2 – 1.3). Окрім цього , маневреність літака характеризується множником перевантаження, який визначається відношенням прискорення при маневрі до прискорення вільного падіння. У протиперевантажувальному костюмі льотчик витримує перевантаження 3 – 5 одиниць на протязі години та 6 – 8 одиниць короткочасно.
Дуже важливою вимогою до штурмовиків є те, що їх швидкість і маневреність повинні перевищувати ці характеристики у літаків противника (винищивачів та бомбардувальників). Вони повинні мати таке обладнання, яке б дозволяло їм виявляти і розпізнавати повітряні цілі на великих відстанях, надійно їх супроводжувати і застосовувати по ним бойову зброю.
Сучасні штурмовикі мають бортове обладнання, яке дозволяє їм виконувати бойові завдання за будь-яких погодних умов, вдень та вночі.
Самими швидкими є літаки, призначені до перехвату літальних засобів противника. Ці винищувачі-штурмовикі мають маленький кут крила відносно планеру або “дельта”-крило, їхня швидкість перевищує 2М, а у деяких 3М.
Швидкопідйомність літака визначається максимальною вертикальною швидкістю (вертикальних складових швидкості польоту) або часом набору певної висоти.
Дуже велику роль у підтримці СВ грають многоцельові штурмовикі. Ці літаки характеризуються великою маневренністю і мають зброю різного призначення: крилаті ракети (повітряного базування); керуємі ракети “повітря – земля”, “повітря – повітря”; некеруємі авіаційні ракети (НАР); авіаційні бомби; стрілково-гарматне озброєння; хімічні та запалювальні засоби.
Богатоцельові штурмовикі призначені ще для захисту СВ від ударів літаків та вертольотів противника, завоювання та утримання переваги в повітрі та ведення повітряної розвідки. Таким чином, богатоцельові штурмовикі – це такий літак, що може застосовуватись і в якості богатоцельові штурмовикі, і в якості штурмовика.
Для літаків, підтримуючих СВ, велика висота польоту не грає великої ролі. Для них набагато важливіше маневреність на гранично-малих та малих висотах, а також здібність до ведення самостійних бойових дій (неприв'язаність до аеродрому), можливість взльоту та посадки на непідготовлені делянки місцевості.
У таблиці 2.1 подані основні льотно-технічні характеристики (ЛТХ) деяких штурмовиків, що стоять на озброєнні основних капіталістичних країн світу.
Таб. 2.1. Льотно-технічні характеристики деяких штурмовиків.
Назва | Макс.швидкість (км за год) / на висоті (м) | Практична стеля (м) / дальність (км) | Озброєння | Макс. бомбове навантаження (кг) | |
Гармати | Ракети | ||||
А-4М “Скайхок” | 1100 / 12000 | 19000 / 4020 | 2 гармата x 20 мм | 4 УР «Буллпап» або «Шрайк» | 4500 |
А-7D “Корсар” | 1100 / 13800 | 21000 / 4800 | 1 гармата x 20 мм | УР, НПР, бомби | 6000 |
A-10A “Тандерболт” | 720 / 13500 | 18000 / 3700 | 1 гармата x 30 мм | 6 УР «Мейверик» або «повітря-повітря», бомби | 7260 |
“ХОК” | 1000 / 15200 | 1800 / 480 | 1 гармата x 30 мм | УР «Сайдвендер», НАР, омби | 2570 |
“Альфа Джет” | 900 / 15000 | 15000 / 4800 | 1 гармати x 27 мм | УР «повітря-повітря» або «повітря-земля» | 2250 |